![](https://studentu.in.ua/wp-content/themes/TechHub/images/type.png)
![](https://studentu.in.ua/wp-content/themes/TechHub/images/my-reports.png)
![](https://studentu.in.ua/wp-content/themes/TechHub/images/wallet.png)
Змiст:
Вступ
Розділ 1. Затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення: теоретичні аспекти проблеми
1.1. Розвиток інституту підозри у вітчизняному законодавстві: наукові підходи
1.2. Особливості затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення
Розділ 2. Практичні аспекти застосування інституту затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення
2.1. Аналіз практики затримання за підозрою у вчиненні злочину
2.2. Питання процесуального порядку затримання за підозрою у вчиненні злочину
Висновки
Література
Висновок:
Інститут повідомлення про підозру став своєрідною заміною інституту пред’явлення обвинувачення на стадії досудового розслідування. Застосуванню щодо особи запобіжного заходу, за винятком затримання, повинно передувати повідомлення їй про підозру, оскільки статусу затриманого особа набуває або з моменту письмового повідомлення їй про підозру, або з моменту її затримання.
Підозра — це результат розумової діяльності слідчого, прокурора щодо оцінки наявних у справі доказів, які з достатньою переконливістю вказують на ймовірність вчинення кримінального правопорушення певною особою, що виражається у процесуальному документі, який складається за зазначених в законі підстав і вручається особі, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.
В свою чергу, повідомлення про підозру — це кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов’язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення у письмовій формі і тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.
Узагальнення матеріалів проведення спеціальних операцій по розшуку і затримання озброєних та інших злочинців, які становлять підвищену суспільну небезпеку, та власний досвід роботи на керівних посадах обласних управлінь МВС України свідчать, що основним недоліком у діяльності органів внутрішніх справ є недостатня обізнаність і підготовленість не тільки у сфері техніки, тактики та методики, але й правових підстав і порядку затримання правопорушників.
На етапі реформування кримінально-процесуального законодавства України очевидна недосконалість чинного правового механізму затримання особи за підозрою у вчиненні злочину привертає все більше уваги, адже застосування цього примусового заходу суттєво обмежує конституційне право кожного на свободу й особисту недоторканність. Водночас, цей захід сприяє ефективній діяльності органів досудового розслідування у сфері боротьби зі злочинністю. Тому, незважаючи на обраний законодавцем курс гуманізації суспільних відносин у сфері кримінального судочинства, на практиці він застосовується достатньо широко й тому вимагає чітких процесуальних гарантій, які забезпечували б ефективність механізму захисту прав затриманої особи.
НА САЙТІ НЕ ПЕРЕДБАЧЕНА МОЖЛИВІСТЬ СКАЧУВАННЯ РОБІТ, ВОНИ ВИСИЛАЮТЬСЯ НА ЕЛЕКТРОННУ СКРИНЬКУ ПІСЛЯ ОПЛАТИ. Для того, щоб ознайомитись з оглядом цієї роботи у форматі відео, отримати звіт з перевірки на плагіат та іншу інформацію, звертайтесь за телефоном +380501022921 (Telegram, Viber, WhatsApp) або n0501022921@gmail.com