![](https://studentu.in.ua/wp-content/themes/TechHub/images/type.png)
![](https://studentu.in.ua/wp-content/themes/TechHub/images/my-reports.png)
![](https://studentu.in.ua/wp-content/themes/TechHub/images/wallet.png)
Змiст:
ВСТУП
РОЗДІЛ 1. ЕКОНОМІЧНА СУТНІСТЬ ТА МЕТОДИ КОНКУРЕНТНОЇ БОРОТЬБИ У РИНКОВІЙ ЕКОНОМІЦІ
1.1. Ринкова конкуренція як економічна категорія
1.2. Класифікація видів економічної конкуренції
1.3. Характеристика методів конкурентної боротьби, їх переваги та недоліки
РОЗДІЛ ІІ. АНАЛІЗ ЕФЕКТИВНОСТІ ВИКОРИСТАННЯ МЕТОДІВ ЦІНОВОЇ ТА НЕЦІНОВОЇ КОНКУРЕНЦІЇ В ЕКОНОМІЦІ УКРАЇНИ
2.1. Дослідження структурних передумов конкуренції в Україні
2.2. Цнова конкурентоспроможність промисловості України
2.3. Аналіз впливу методів нецінової конкуренції на економічний розвиток України
РОЗДІЛ ІІІ. НАПРЯМКИ УДОСКОНАЛЕННЯ ВИКОРИСТАННЯ МЕТОДІВ КОНКУРЕНТНОЇ БОРОТЬБИ ТА ЇХ РОЛЬ У ЗАБЕЗПЕЧЕННІ КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ НАЦІОНАЛЬНОЇ ЕКОНОМІКИ
3.1. Проблеми розвитку методів конкурентної боротьби в Україні
3.2. Шляхи підвищення ефективності використання методів конкурентної боротьби
ВИСНОВКИ
СПИСОК ВИКОРИСТАНОЇ ЛІТЕРАТУРИ
Висновок:
Отже, з вищесказаного випливає, що функціонування ефективної конкуренції у вказаних галузях неможливе без належної державної підтримки. Держава повинна гарантувати відшкодування частини втрат аграрних та переробних підприємств у результаті дії перерахованих вище факторів ризику.
Конкуренція – це економічне змагання, мета якого удосконалення техніки й технології виробництва як головного чинника підвищення продуктивності праці, ефективності виробництва.
Особливістю механізму вільної конкуренції є повне, нічим не обмежене, панування ринку, що характеризує зв'язок товаровиробників тільки з приводу купівлі-продажу товарів і безпосередньо не стосується інших сфер їхніх відносин. Ринкова конкуренція недосконала доти, доки ціна перевищує граничні витрати виробника, і ця різниця наближається до нуля, коли кількість конкурентів спрямовується до нескінченності.
Конкуренція як процес конкурентної боротьби може відбуватись ціновим і неціновим методами, кожен з яких передбачає застосування різних інструментів. До інструментів цінового методу віднесено ціну товару чи послуги та ціновідхилювальні елементи: знижки, надбавки до ціни постачальника (виробника чи посередника). Ці інструменти мають кількісний характер. До інструментів нецінового методу, які мають здебільшого якісний характер, віднесемо різні стимули активізації торгівлі: рекламу, конкурси, акції, форми та методи продажу, асортимент товарів і послуг тощо.
Застосовуючи ті чи інші інструменти конкурентної боротьби, підприємства формують (здобувають) конкурентні переваги.
У курсовій роботі було проаналізовано технологічну конкурентоспроможність промисловості України та виявлено, що: країна має у 2,6 рази меншу частку товарів високотехнологічних видів діяльності у структурі промисловості, ніж усереднена відповідна частка різних регіонів світу; промисловість України у 8 разів відстає від промисловості ЄС-27 за рівнем продуктивності праці, розрахованої на базі ВДВ (2007 р.); визначено негативну тенденцію зниження частки експорту товарів високотехнологічного сектору та збільшення частки товарів із низьким рівнем технологічності.
Порівняно середньозважені експортні та імпортні ціни промисловості відповідно до технологічних секторів та зроблено висновки про цінову конкурентоспроможність:
1) добувна промисловість є конкурентною за цінами;
2) низькотехнологічний та технологічний сектори переробної промисловості конкурентні за ціновою характеристикою, за виключенням товарних позицій харчової промисловості, де виявлено перевищення зважених експортних цін над відповідними імпортними цінами (від 1,2 до 17,7 раза залежно від товарної позиції);
3) сегмент товарів з середнім рівнем технологічності є неконкурентним за цінами (перевищення по сектору становить 2,6 раза);
4) високотехнологічний сегмент фармацевтичної продукції – конкурентний за ціновою характеристикою порівняно з імпортом. Показано, що технологічна та частково цінова неконкурентоспроможність збільшили частку імпорту у використанні продукції на внутрішньому ринку за період 2006-2008 рр. з 32,30 до 34,35%.
Для формування конкурентного ринку та конкурентного ціноутворення необхідно не руйнувати державний сектор, а комерціалізувати його діяльність, посилити його функції як рівноправного суб'єкта ринкових відносин, що у ціновій політиці повинно проявлятися шляхом:
встановлення цін на свою частку власності, до якої повинні належати природні монополії, частина інфраструктури та промислового виробництва, що перешкоджатиме порушенню господарських зв'язків;
використання механізму державного замовлення, коли обов'язкове фінансування частково змінюється наданням податкових, митних та інших пільг, що створює передумови опосередкованого впливу на рівень інших цін.
Для вирішення завдань конкурентної політики держави на споживчому ринку необхідно: розробити концепцію регулювання конкурентного процесу; сформувати систему моніторингу конкурентного середовища; зменшити негативний вплив і тиск суб'єктів природних монополій; забезпечити створення системи інформування учасників ринку; розширити функції антимонопольних органів України; забезпечити взаємодію державних і суспільних інститутів; подолати зрощення бізнесу з органами влади.
Підводячи підсумок, можна відзначити, що захист конкуренції на регіональних товарних ринках та її підтримка в період становлення ринкової економіки пов'язані з такими проблемами, як загальний кризовий стан економіки та намагання уряду стабілізувати ситуацію за допомогою адміністративних важелів. Криза неплатежів, недостатність інвестицій створюють несприятливий фон для розвитку конкуренції, оскільки в умовах повільного проведення економічних перетворень важно здійснювати активні антимонопольні заходи, які повинні поєднуватися з іншими складовими частинами реформ: психологічні фактори, непідготовленість суспільства до сприйняття та розуміння законів ринкової економіки та необхідності конкуренції, небажання з боку керівників підприємств працювати в умовах конкурентного середовища; з боку галузевих міністерств та відомств, регіональних органів влади - певне нерозуміння доцільності проведення політики демонополізації та здійснення її завдань. Звідси - різка протидія антимонопольним заходам, намагання створити нові та більш потужні монопольні утворення недосконалість політики сприяння конкуренції та розвитку конкурентного середовища в монополізованих галузях. Її проведення повинно полягати в стимулюванні створення нових підприємств в даних галузях, в заохоченні діючих підприємств інших галузей до виробництва монополізованих видів продукції, в сприянні імпорту такої продукції, в полегшенні доступу іноземних фірм на монополізовані вітчизняні ринки. Засобами здійснення політики сприяння конкуренції повинні бути податкові та митні важелі, пільгове кредитування підприємств, які вперше вступають на монополізовані ринки високі бар'єри, які обмежують вступ господарюючих суб'єктів на існуючі ринки та стимулювання вступу на монополізовані ринки нових суб'єктів господарювання.
НА САЙТІ НЕ ПЕРЕДБАЧЕНА МОЖЛИВІСТЬ СКАЧУВАННЯ РОБІТ, ВОНИ ВИСИЛАЮТЬСЯ НА ЕЛЕКТРОННУ СКРИНЬКУ ПІСЛЯ ОПЛАТИ. Для того, щоб ознайомитись з оглядом цієї роботи у форматі відео, отримати звіт з перевірки на плагіат та іншу інформацію, звертайтесь за телефоном +380501022921 (Telegram, Viber, WhatsApp) або n0501022921@gmail.com